Kodėl visad turi būti taip?
Kodėl tai visad tampa problema? A?
Nori grįžt namo? Apsisukam?
- Taip! - Tai gi Himalajai!
Kiek laiko aš jau apie juos svaigstu?
- Kiek? - Jau per daug.
Horstai, kai nuvažiuosim, galėsi padėt man išlipti?
- Žinoma, ponia. - Ingrida, baik.
Pasisenkim, kad atsisveikinimas nebūtų liūdnas.
Kur tas idiotas, kuris turėjo pasitikti?
Judinkis!
Pone Hareri
Pas mane bilietai.
- Aš vėluoju. Nuvesk mane į traukinį. - Ne, tu nesupranti.
Aš esu Pėteris Aufšnaiteris. Ekspedicijos vadovas.
- Tai kaip laikotės? - O, štai ir mūsų įžymybė!
Pone Hareri?
Aš galėčiau perduoti Reichportfiurerio padėką, pone Hareri?..
Mum garbė turėti vokiečių dydvyrį komandoje.
Dėkoju, bet aš austras.
Žinoma. Bet kaip nacionalistų partijos narys turėtumėt su pasididžiavimu įsmeigti
mūsų šalies vėliavą Nanga Parbat viršukalnėj
Hanzas Lobenhoferis.
Lutsas Čikenas.
Iš nuotrauka kartu su jūsų miela žmona.
Ir ponas --
Horstas Imendorfas. Šeimos draugas. Nereikia fotografuot.
Kada gims mažylis, ponia Harer?
Kai tik mano vyras pasieks stovyklą.
Ačiū
Nori papasakot apie mūsų problemas visai susmirdusiai šaliai?
Lipsiu į traukinį. Nori dar ką nors pasakyti?
Puiku.
Eik. Sudie.
Pasimatysim po 4 mėnesių.
- Pasirūpink ja, Horstai. - Būtinai, Henrikai.
Keliausim 5000 mylių.
Kai pasieksim Indiją, trauksim link Himalajų
ir devintą pagal aukštį jų viršukalnę, Nanga Parbat.
Vokiečiai vadina ją "Mūsų kalnu".
Prieš mus jau keturios vokiečiu ekspedicijos bandė kopti.
Jom nepavyko.
11 alpinistų žuvo audrose ir nuošliaužose.
Noras įveikti Nangą Parbat tapo visos Vokietijos aistra
Liepos 29, 1939.
Čia jau ketvirta stovykla, 6600 metrų aukštyje.
Priš mus Ledinė Viršukalnė, labai sunku kopti per jos ledą.
Kūdikiui jau turbūt sukako mėnuo.
Aš toks sutrikęs ir išsiblaškęs.
Negaliu lipti įprastu pajėgumu.
Ar viskas gerai?
Šūdas!
- Ar viskas gerai? - Aš mum nusileisti?
Pamečiau kabliuką!
Tęskit kelionę!
Oras prastėja, reikėtų susirišti virve.
- Ar tu susižeidei krisdamas? - Tik įbrėžimas. Dabar vesiu aš.
Akmenys!
Atsargiai!
Laikyk mane!
Laikai?
Laikyk!
Turėjai pasakyt man, kad žaizda rimta.
Bučiau apžiūrėjęs ir užsiuvęs.
Tai mano problema.
Tiesa sakant, tai ir mano problema.
- Tai buvo mano gyvybė. - Ką?
Kai rimtai susižeidi, keli pavojų ir mano gyvybei...
o tai jau mano problema.
Ne, tu pats sukėlei pavoju savo gyvybei. Aš ją išgelbėjau, tad nutilk!
Tu neturėtum būti čia...
Nutilk!
Jei dar kartą nuslėpsi žaizdą, Henrikai...
turėsiu pašalint tave iš komandos.
Bandyk laimę.
Rugpjūčio 4-a, Penktoji stovykla. Praūžė keletas smarkių audrų.
Komandos nariai nerimauja dėl nuošliaužų...
užstrigome čia ilgam
Aufšalteris turėtų pasinaudot tuo, kad nesninga ir sukurti stovyklą aukščiau.
Bet jis nesutinka su manim. Kvailys.
Atrodo jiems patinka čia sėdėti ir laukti...
tikėtis, nieko neveikti.
Taip ilgai klausinėti save nėra gerai.
Imu galvoti, kad ši ekspedicija buvo klaida.
Bėgam! Nuošliauža! Nešdinamės!
Palikit viską!
Mesk viską!
Leidžiamės tuoj pat!
Jei jie bijo audros, pasiūsk juos į antrą stovyklą.
Galiu kopti pats ! Turi duot man šį šansą!
Manai esąs gersnis už kitus?
Duok man du tarnus ir iki vakaro pasieksiu šeštą stovyklą...
o ryt atliksiu paskutinį bandymą!
- Mes leisimės žemyn kaip komanda! - Aš nusipelniau užkopti!
- Aš trokštu užkopt! - Tik su komanda! Tai įsakymas!
Tai įsaktmas! Girdi?
Paskui mane!
Dalai Lamos nuotrauka, Si Hibai. Puiki apsauga.
Paimk ją. Ji saugos tave.
Ne, ji man nieko nereiškia.
Dalai Lama. Dalai Lamos nuotrauka.
Si Hibai, paimk.
Tesaugo jis tave.
Laba diena, pone Hareri.
Ką gi, tikėsimes vokiečiai pasitrauks iš Lenkijos...
kaip ir jūs pasitraukėt nuo kalno.
Tai išgelbėtų jus nuo kalėjimo.
Ką čia reiškia? Kas jūs tokie?
- Atleiskit, bet jūs areštuojami. - Kokiu pagrindu? Kad nesugebėjom užkopti?
Deja ne.
Matot, tarp Jos Didenybės ir Vokietijos buvo paskelbtas karas.
Taigi, visi priešai ant Britų imperijos žemių tampa karo belaisviais.
- Stok arba šausiu! - Rankas aukšyn!
Ne, jūs nesuprantat. Aš austras! Alpinistas!
Man nerūpi jūsų kvailas karas!
Galiu eiti pats. Tai įžeidimas!
Manot jūsų žodis bus paskutinis. Bet jūs klystat!
Kiaulės! Visi jūs kiaulės!
Spalio 15, 1939.
Pasiekus kalejimo stovyklą, prisiekiau sau,
kad gulėsiu šalia Ingridos, kai tik dienos ims ilgėti.
Himalajai tiesiai prieš mus.
Bus lengva pasprukti ir pradingti juose.
Mano ketvirtas bandymas pabėgti nepriartino manęs prie tikslo.
Kaip toli nubėgai šįkart?
Viskas ką pasiekiau, - tapau abejotino ryškumo žvaigžde tarp kalinių.
Kad tik mano ranka mokėtų parašyti tai, kas dedasi mano širdy.
Girdėjau sargai išsiunčia tavo laiškus.
Taip.
Galėtų išsiūst ir šituos?
Dėkoju.
Ei, Henrikai. Skaitei šią knygą?
Paėmiau ją iš bibliotekos tau.
- Reikia pasikalbėti. - Apie ką?
Apie tai.
Įspūdinga. Kada ruošiatės bėgti?
Po musonų sezono. O tu?
Matau pasirinkot mano kelią, per Tibetą.
Keletas svetimšalių, kurie bandė, negrįžo. Tai sėkmes.
- Gal nori kartu su mumis? - Kodėl?
Na, tu čia pagarsėjęs pabėgimais.
- Mum praverstų tavo patirtis. - Prašyčiau.
Baikit šį žeminantį cirką.
Kaskart kai tu bandai bėgt, sargų padvigubėja.
Apsunkini gyvenimą mum visiem.
Keliausiu vienas, bet ačiū kad pagalvojot apie mane.
Paštininkas atėjo.
Mielas Henrikai:
Pasirašyk skyrybų dokumentus ir nusiūsk juos mano advokatui.
Horstas ir aš ruošiamės tuoktis, kai tik baigsis skyrybos.
Tu buvai teisus savo laiške,
Tavo sūnus Rolfas gimė kai kopei į kalną.
Jam dveji metai ir jis vadina Horstą "tėte".
Kai jis paaugs, pasakysiu jam, kad jo tėvas žuvo Himalajuose...
jo tikras tėvas pradingo Himalajuose.
Atrodo, tai geriausias sprendimas...
vis tiek tu nenorėjai vaiko.
Beprasmiška sakyti, kad nebandžiau...
sekti tavo pasiūlymu ir "susitaikyti su mūsų skirtumais".
Aš susitaikiau kai išvykai iš Austrijos.
Man gaila, kad patekai į kalėjimą Indijoj...
ir tikiuos, kad visiem bus geriau, jei šis žiaurus karas baigsis.
Ingrida.
Rugsėjis 1942m
Bėgsiu su jumis.
Ar tai jūsų planas?
Kukliai tariant, jis apgailėtinas.
Kadangi tu toks kuklus, tai mes tavęs neklausiam.
Atversk popierius. Apsisuk.
Atsuk nugarą į vartus. Išvyniok popierius.
Plepėkit ir laukit mano signalo.
Kelias laisas, einam.
Atverkit vartus!
Susitvarkyk. Atverkit vartus!
Keliausiu vienas.
Na, tai sėkmės.
Pirmas pabėgimas iš stovyklos, Lapkričio 18, 1939.
Rolfas Hareris-- jam jau trys su puse mėnesio.
Mano 30 gimtadienis, Liepos 6, 1941.
Rolfas Hareris-- vieneri metai, 11 mėnesių ir 26 dienos.
Pabėgimas iš Dera Dunos. Rolfas Harreris--
Išgerk dvi tabletes ir mauk miegot. Ryte atsiūsiu tau sąskaitą.
Ką čia veiki?
Žiauriai tavęs pasiilgau. Pamaniau, gal aplankysiu ar ką.
O kur kiti?
Italus pagavo jau už Nelango.
Lutsas ir Hansas susirgo, tad turėjo grįžti.
- Apgailestauju. - Na, tau turbūt plyšta širdis, ane?
Ar galiu pasikliauti tavo kilnia prigimtim ir apsinakvot čia?
Būk mano svečias.
Dėkoju. Tu labai malonus.
- Gerai. . - Ką dar ten turi?
Orkestrą su dešimčia muzikantų?
Beje, girdėjau japonai atsitraukė...
paliko visą Šanchajų, tad jei netyčią pasiektum Kiniją...
gali nespėt juos vytis.
Gali trauktis iki pat Tokijo. Man nesvarbu.
Turėtų rūpėt, jei nori grįžt į Austriją.
- O man dzin. - Dzin kas?
- Nesiruošiu ten grįžt. - Kodėl?
Šiaip. Be priežasties.
Kai grįši, pasakyk mano žmonai...
kad 2 metai kalėjimo praktiškai tas pats kaip 4 metai vedybų.
Džiaugiuos kad pasprukau nuo abiejų.
Nesiruošiu grįžt ir aš, bent jau kol tęsis gėdingas karas.
- Ir kur trauksi? - Į Tibetą.
O tada į Kiniją. Gal rasiu ten darbo.
O tu?
Mano skaičiavimais Kinijos siena yra už 2058 kilometrų.
Tibetas už 68.
Tolimas kelias, ypač su tokiu sunkiu kroviniu.
Nesunkus, čia vien tik maistas.
- Būtent. - Mano.
Gaila.
Šie kalnai klastingi. Teks kirsti ledynus.
Jei prisirištum prie manęs, galbūt išgelbėčiau tau gyvybę.
Na, prisimenant tavo būseną, kai paskutinį kart buvom susirišę...
manau saugiau bus be tavęs.
Aišku.
Bet manau, kad klysti dėl atstumo iki Tibeto.
Mano skaičiavimais, liko 65 kilometrai.
Nori lažintis iš kilogramo maisto?
Tai kad pas tave tik keli nususę sausainiukai.
Nu bet aš teisus ir laimėsiu.
Tibetas, pasaulio stogas.
Atrodo, tarsi būtume įkopę į akmeninę viduramžių tvirtovę,
stūksančią Azijos centre.
Tai aukščiausia žemės valstybė.
Ir labiausiai izoliuota.
Štai jis.
Tibetas.
- Lygiai 68 kilometerai. - Sveikinu.
Deja, suvalgei savo prizą.
Taip
Tiesiog šypsokis ir sakyk "taip". Tai bus geriausia.
Neįtikėtina, ko galima pramokti kalėjime, tiesa?
Į tibetą.
- Svetimšaliai nepageidaujami Tibete. - Mes maldaujam!
Svetimžalis negalėti!
Maldaujam!
Taip. Ačiū. Žinoma.
Galima neversti.
Kai kurie žmonės džiaugiasi mus matydami.
Neimk į galvą, Henrikai.
Kai tibetiečiai ploja rankomis, tai reiškia jie bando išvaryti piktąsias jėgas.
Mum reikia maisto.
Tai būti pranašystė. Čia būti parašytas...
trylikto Dalai Lamos paskutinis testamentas.
"Galėti nutikti, kad Tibeto religija ir valdžia...
būti užpulta išoriniu jėgu.
Jei mes neapginti mūsų šalis...
vienuoliai ir vienuolynai būti sunaikinti.
Žemės ir valdžios nuosavybė būti pagrobta.
Dalai Lama ir visi tikintieji...
išnykti ir tapti bevardžiais."
Dabar jūs suprasti, kodėl mes nemėgti svetimčaliai čia?
Taip, bet supraskit mes čia ne tam kad kenktume.
Mum reikia tik maisto, o tada mes kel...
Jo Ekselencija, Garponas.
Jūsų Eminencija, mes džiaugiamės jus matydami.
Norėjom atsiprašyti.
Kaip ten "Atsiprašyti"?
Ir įduoti jums ypatingą dovaną.
Prašom, nuo mūsų.
Tegyvuoja Dalai Lama, Jo Šventenybė.
Ačiū už nuotrauką. Grįžkit į Indiją!
Po dviejų dienų praleistų vakariniame Tibete, mes grakščiai išsiriami lauk.
Mūsų palydovai turi griežtą įsakymą palydėti mus...
iki Indijos sienos, už 40-ies kilometrų...
ir šauti, jei bandysim pabėgti.
Turbūt reiškia "labas".
Na, bile nebando manęs bučiuot.
Reiktu pasipildyt atsargas. Aš jau tuščias.
Į mane nežiūrėk.
Turim pavalgyt, Pėteri. Gal žinai kiek valandų?
Ne ne, jis neparduodamas.
Mano tėvas jį davė, kai įkopiau į Montblaną.
Kiekvienas gali įkopti Montblaną.
Jei turėčiau tokį laikrodį, parduočiau jį.
- Kur gavai šį švarką - Šiaurės Tibete.
Komunistai kariai iš Kinijos, labai geri.
Jie duoti maistas, pinigai. Jie labai geri. Komunistai kariai.
Mėgsti karines uniformas, ane?
Turiu vokiečių kareivio batus.
Žiek.
Atiduokim šituos sargams.
Štai!
Patinka? Nori jų?
Labai geri. Jie krūti.
Nori, mano drauge, parodysiu kaiop vokiečiai žygiuoja?
Nustatyk tokią veido išraišką.
Eikšekit! Taip, einam.
Stokit!
Nuostabu. Taip. Praktikuokitės.
O dabar aš parodysiu, kaip vokiečių kariai bėgą.
Atsistokit štai taip.
Žinai ką?
Niekas neatsiveja.
Žinai kiek valandų?
Manai man smagu su tavim keliauti?
Kad mėgstu apmokėt visas sąskaitas?
Kad tu toks vargšas, jog iš tavęs nieko nepriklauso?
Kas nutiko?
Prisimeni...
turguj sakei man, kad...
" Jei turėtum tokį laikrodį, būtum jį pardavęs."
Ir tipo neturi nei vieno?
Tu pigus melagi! Tu turėjai tris, mulki!
Tai mėšlas, iš italijos kalinių.
O kas man iš to?
Negi niekad negirdėjai apie principus?
Kokius principus?
Tau reikia laikrodžio? Štai, imk vieną.
- Ir pasilik savo principus sau. - Nu tik pažiūrėkit!
Prigavau savanaudį vaikėzą, o jis tik džiaugias svetima nesėkme!
Elgies kaip sena bobutė. Ko tu nori?
Na, bandyk atsiprašyt.
Ar pajust sąžinės graužimą.
O jei nepadės, tai bent nusilupk tą kvailą šypseną nuo veido.
Pasimk savo smirdantį laikrodį ir užtilk.
Man nereikia dar vieno nuobodaus pamokslo iš nusivylusio gido.
Nesistebiu, kad esi vienišas.
Niekam nereikia tavo apgailėtinos draugijos.
Prašau, paimk juos.
Elgiaus neteisingai juos slėpdamas.
- Pasilik bent šitą. - Ne.
Aš jo nenusipelniau. Pasiimk.
Jam jau trys su puse metų.
Jau greit ji pasakys jam, kad aš dingau Himalajuose.
Bet taip bus geriau.
Kodėl?
Geriau miręs tėtis, negu nevykėlis.
Parašyk jam laišką.
Tegu sužino, kad esi gyvas.
Niujorkas.
Venecija.
- Paryžius. - Jūsų Šventenybe, kur jūs?
Laikas mokintis.
Jūsų Šventenybe, kur jūs? Laikas mokintis.
Mielas Rolfai Hareri:
Aš esu žmogus kurio tu nepažįsti ir niekad nesutikai.
Bet esi mano mintyse...
ir širdyje...
šioje tolimoje šalyje, kurioje esu.
Jei gali įsivaizduoti slaptą vietą, saugiai paslėptą nuo pasaulio...
apsuptą aukštų snieguotų kalnų siena,
kur aplanko keisti ir gražūs nakties sapnai -
tai tu žinai kur aš esu.
Šalies per kurią keliauju, Tibeto...
žmonės tiki, kad jei ilgai keliausi į šventą vieta...
siela bus apvalyta nuo blogų poelgių.
Jie tiki, kad kuo sunkesnė kelionė...
tuo gilesnis apsivalymas.
Aš jau daugelį metu keliauju ir vienos tolimos vietos į kitą --
nuo pat tavo gimimo.
Mačiau kaip keičiasi metų laikai plokštikalniuose.
Mačiau kaip laukiniai kiangai migruoja į pietus žiemą...
O pavasarį grįžta atgal per laukus.
Čia laikas sustoja, o viskas aplink ima judėti...
įskaitant ir mane.
Negaliu pasakyti, kurlink keliauju...
nei kada mano nuodėmės bus apvalytos.
Padariau daugybę dalykų, dėl kurių gailiuosi.
Bet kai mano kelionės baigsis, tikiuosi suprasi...
kad atstumas tarp mūsų ne toks jau didelis.
Labai pasiilgau...
tavo tėtis, Henrikas Hareris.
Kelkis.
Dieve!
Duosiu tau batus.
Geltongalviai!
- Ne! Palaukit! Mes nieko neturim! - Atiduokit mums pinigai!
Neturim pinigų!
Duok man laikrodis!
- Duok man drabužis! - Mes nieko neturim!
Palaukit!
Kur jūs keliaujat?
Į šventa miestą... Lasą...
Paimkit ir mus.
Neįmanoma, svetimšaliai ten neįleidžiami.
Mes turim specialų leidimą į Lasą.
Lasa. Mes turim leidimą.
"Pirmos pagalbos vaistinėlė"
Kur tai matyta, kad Tibeto dvasinis vadovas šnipinėtų žmones?
Vos prieš mėnesį buvom tikri, kad mirsim nuo banditų rankos.
O šiandien stovim prie uždrausto miesto Lasos vartų.
Ją taip sunku pasiekt kaip ir Meką...
ir ji nemažiau patraukli savo uždarumu svetimšaliams.
Netgi būdami tokioj apgailėtinoj būsenoj...
jaučiame kaip mus vilioja Tibetas...
Dalai Lamos namai.
Tik keletas svetimšalių sugebėjo prasmukt.
O Dieve!
- Ar ji baigėsi? - Ne. Dar ne...
Jūs esat kviečiami pasilikti pietums, jei norite.
Labai norėtume.
Aš Carongas. Sveiki atvyke į mano namus.
Aš Pėteris.
Lorde Čemberlenai, ar galiu paprašyti...
audiencijos pas regentą ir ministrų kabinetą?
Aš dėl dviejų svetimšalių, kurie atkeliavo Į Lasą.
Su pagarba, Rinpoče...
Jei bandysit sustabdyti Kiniją ieškančia sąjungininkų...
tai reikalavimas sustabdyti vienuolių papirkinėjimus...
nėra pati efektyviausia taktika.
Aš klausiau ministrų nuomonės, o ne sekretoriukščio.
Žinoma. Atleiskit.
Gali išeiti.
Išversk laišką taip, kaip jis parašytas.
Žinoma.
Ar supranti, kiek žmonių galėtų atsilaikyti tokiam išbandymui?
Trėtume juos gerbti.
Jei grąžinsim juos į Indiją, jie tuoj pat pateks į kalėjimą.
Bet jie neturi čia ką veikti, Kungo Carongai. Neturi kur gyvent.
Pakviečiau juos apsistot pas mane...
žinoma, jei duosit leidimą jiem pasilikti Lasoj.
Pakvietei juos pasilikti pas tave?
Bet kodėl gi?
Argi reikalinga priežąstis padėti tiems, kam to reikia?
Galvijas.
Manau ji pasakė, kad tu smirdi.
Galit neprisistatinėti.
Žinau kas jūs.
Aš Pema Laki.
Navangas nori padaryt jum dovana, tad nusirenkite, prašau.
Nagi, pradėkim. Negaliu čia užtrukt visą dieną.
Na, tai labai miela iš Navango Džigmės pusės.
O kas jis toks?
Ministrų sekretorius.
Jis trokšta padovanoti jums naujus drabužius.
Išsirinkit prašom patinkantį apdarą.
Ar jūs esat siuvėja?
Taip, vienintelė siuveja visoje Lasoje...
kuri yra buvusi Kalkutoje ir gali pagaminti šiuos kvailus kostiumus.
Tiesio išsirinkti?
Taip, labiausiai patinkantį.
- Galit pasiūti bet kurį? - Taip.
- Labai gerai. - Pasiūsit šitą?
- Taip - Gražu.
- Ačiū. - Ar jums patinka?
Kurį tik panorėsit.
Aš norėčiau šito gražaus vilnonio švarko.
Ir šitų vilnonių sportinių kelnių, jei galima.
- Puikus pasirinkimas. - Dėkui.
O jūs, pone?
- Gal jūs galit man išrinkti? - Ačiū.
Nusiimkit, prašom, chalatą, aš noriu jus išmatuoti.
Prašom nejudėti.
Štai taip, prašom.
- Stovėkit ramiai. - Atleiskit.
- Nejudėkit, prašom. - Atsiprašau.
Kopti reikia štai taip. Kad nenukristum.
Bet visgi, lipt į kalną yra kvailių užsiėmimas, Henrikai.
Na, tai netaip kvaila iš tiesų.
Pažvelk į tai.
Nagi.
Čia aš po to kai įkopiau į Aigerio Šiaurinį šlaitą.
Tai olimpiada. Aukso medalis. Nesvarbu.
Tai dar vienas didžiulis mūsų civilizacijų skirtumas.
Jūs žavitės žmogumi...
kuris veržiasi į gyvenimo viršūnes...
kai tuo tarpu mes žavimės žmogum, kuris atsisako savo ego.
Vidutinis tibetietis net nesugalvotų pasižymėti tokiu būdu.
Džentelmenai.
- Atleiskit, ar mes pažįstami? - Ne, dar ne.
Aš - Navangas Džigme.
- Taip, žinoma. - Atleiskit mum.
Ačiū už jūsų dosnią dovaną.
Ji puiki. Ačiū.
Jūs čia labai laukiami. Manau, mes dar susitiksim.
Gal galit mum paaiškinti...
kodėl ministrai...
reikalauja, kad Kinijos valdžia...
"...nutrauktų dosnią finansinę paramą...
Tibeto vienuolynams."
Ar mūsų dovanos nepatiko jūsų valdžiai?
Negaliu kalbėti už regentą ar ministrus, Jūsų Ekselenciją.
Aš tik sekretoriukas.
Manau, kad nebeilgam. Sėskis.
Toks talentingas žmogus negali būti patenkintas...
versdamas laiškus.
Už savo diplomatijos įgūdžius...
būsi čia dosniai apdovanotas.
Ištikimai tarnauti savo šaliai yra pakankamas atlygis, Jūsų Ekselencija.
Prašau leidimo pasišalinti.
Atrodo mum abiem šiandien reikia gero siuvėjo.
Taip, štai čią...
Prisėskit, prašom.
Ar tau jos patinka? Nupirksiu jas tau.
Ačiū, bet aš nemėgstu mėsos.
- Nemėgsti mėsos? - Jis sako, kad čia peiliai iš vakarų.
Juos reikia užsimauti ant kojų ir pjaustyti mėsą.
Čia, pačiūžos.
Jas reikia apsimauti...
ir čiuožti.
Tai tipo šokis ant ledo.
- Jo. - O kodėl?
- Kodėl gi ne? - Tai dar vienas kvailas malonumas.
Davai nusiperkam. Kiek kain...
Ne, už jas?
Dešimt.
O už šias?
Matėt?
Ar jūs matėt?
- Nesusižeidei? - Ne, ačiū. Man viskas gerai.
Nagi, keliamės.
- Viskas gerai? Susitrenkei galvą? - Ne, man visai linksma
- Įsikibk. - Ei, pažiūrėkit į mane!
- Nežiūrėk žemyn. - Gerai.
- Žiūrėk tik į mano akis. - Taip, gerai.
Ar galiu jum padėti? Čiupkit mane už rankos.
- Ar tu laiminga? - Labai laiminga.
Bandau įsivaizduoti tave, Rolfai...
ir štai ką regiu:
jauną berniuką, stiprų ir švytintį...
berniuką pilną smalsumo...
berniuką, kuris nebijo mokytis iš savo klaidų.
Labas, vedusi moterie.
Sveikas, viengungi.
Sveikinu.
Na, užeik.
Japonų armija susiduria su augančiu iššūkiu...
bet tai ne Kinijos frontas...
o galinga Kinijos Komunistų armija.
Kuriai vadovauja Mao Dzedunis...
Sklinda gandai, kad Komunistai paėmė valdžią...
visoje šiaurinėje ir centrinėje Kinijoje.
Gandai? Čia faktas.
Navangas praneša man visas Kinijos karo naujienas.
Tai kaip sekasi Kungo Carongui?
Tiesa sakant, nežinau. Aš išsikrausčiau prieš 5 mėnesius.
Rimtai? Ar mes taip ilgai nesimatėm?
- Atrodo, kad taip. - Ar tu labai užsiėmęs?
Aš ypatingai užsiėmęs...
nes mane pasamdė ištirti visą Lasos miestą.
Deja, jūs gyvenat per toli, kad įtraukčiau jus į žemėlapį.
Mes mėgstam nuošalumą.
Taip, turbūt taip ir yra.
O kaip su moterim? Ar radai kas tau patiktų?
Moterys.
Po didžiulės nesėkmės su žmone austre...
Tibeto moteris taptų egzotiška nesėkme.
Bet atsakysiu į tavo klausimą, neradau. O tu?
Laimingas draugas yra palaima.
Man gaila, kad tu įsižeidei.
Tu turbūt labai vienišas ir liūdnas.
Karas baigėsi!
Ar Komunistai laimėjo?
Tavo karas, mano drauge. Vokietija pasidavė.
- Kur tu eini? - Namo, į Austriją.
Ponas Hareris, laiškas.
Mes pasiilgti tu.
Aš pasiilgsiu jūsų.
"Mielas Henrikai Hareri:
Jūs nesat mano tėvas.
Neberašykit man laiškų.
Rolfas Imendorfas."
Garbingasis Henrikas Hareris?
- Taip? - Laišks jums.
Garbingasis Henrikas Hareris nebenori daugiau jokių laiškų.
Jis nuo Jo Šventenybės Didžiosios Motinos, Dalai Lamos.
Ačiū, kad atvykote, pone Hareri.
Ačiū, kad pakvietėt, Didžioji Motina.
Ar žinote protokolą, kaip bendrauti su mano sūnumi?
Truputį -- žinau, kad reikia lankstytis ir žemintis.
Prie Jo Šventenybės...
privalote visada stovėti...
paklusniai palinkęs, rankos maldaujamai suglaustos.
Jei sėdėsit, privalot sėdėti žemiau nei jis.
Niekad nežiūrėkit jam į akis. Niekad neprabilkit anksčiau už jį.
Visada kreipkitės į jį "Jūsų Šventenybe".
Niekad neatsukit jam nugaros. Ir niekada nelieskit jo.
Jis reinkarnavo iš Avalokitšvaros...
Gailesčio Bodisatvos.
Po atpažinimo, jis buvo pavadintas...
Žiužun Žampel Nagvan Lobsan Jiši Tenzin Giaco...
Šventasis Lordas, Švenli Didybė, Iškalbingasis, Gailestingasis...
Išsimokslinęs Tikėjimo Gynėjas, Išminties Vandenynas.
Jo Šventenybė, Dalai Lama, norėtų su jumis susitikti.
Kadangi jo patarėjai nedavė leidimo jūsų asmeninėi audiencijai...
Jo Švententybė papraše, kad atsivesčiau jus į savo šio mėnesio audienciją.
Man bus didelė garbė.
Geltongalvis.
Ar turi plaukų ant rankų? Ir kojų?
- O tu? - Pone Hareri.
Garbė susitikti su jumis, Jūsų Šventenybe.
Ar tau patinka kinas?
Žinot, nemačiau kino gal aštuonis metus.
- Bet kiek pamenu, labai mėgau. -Aš irgi.
- Džiugu girdėti. - Turiu kino projektorių. Ir filmų.
Noriu pastatyti kino teatrą. Čia, Potaloje.
- Su kėdėm ir visa kita. - Kėdės praverstų.
Ar gali pastatyti?
- Kaip? - Ar gali pastatyt man kino teatrą?
Mano patarėjai negalės paprieštarauti, o tau bus gerai užmokėta.
O tu galėsi ateiti čia kasdien ir statyti.
O kai būsi čia, aplankysi mane. Pakalbėsim įvairiom temom.
Noriu sužinoti apie pasaulį, iš kurio tu atkeliavai.
Pavyzdžiui, kur yra Paryžius, Prancūzija. Ir kas yra Molotovo kokteilis?
Ir kas yra Džekas Skerdikas?
Papasakotum man daug dalykų.
Didžiuojuos, galėdamas padėti, Jūsų Šventenybe.
Kas nutiko?
Sliekai. Maldaujam, neskriauskit sliekų.
- Maldaujam. - Sliekų?
Praeitame gyvenima, nekaltas sliekas galbūt buvo tavo motina.
Maldaujam, neskriauskit jų.
To negali būti. Maldaujam.
Matot, tibetiečiai tiki...
kad visos gyvos būtybės buvo jų motinos praeitame gyvenime.
Taigi, mes turime rodyti pagarbą ir atsilyginti už jų gerumą.
I niekada nedaryti žalos jokiai gyvybei.
Negalima reikalauti, kad žmonės atsisakytų savo gražaus tikėjimo.
Taip, bet Jūsų Šventenybe...
su visa pagarba sakau, kad neįmanoma...
išgelbėti visų sliekų...
jei norite pastatyti kino teatrą šiame gyvenime.
Tu protingas. Sugalvok ką nors.
O tuo tarpu, paaiškinsi man, kas yra liftas.
Antarktika. Ji čia, apačioje.
Čia.
Fantastiška.
Anglija.
Nežiūrėk į mane, aš nepadėsiu.
Čia?
Perjungiam.
O, aš pažįstu jį. Pyptelk. Sveiki!
Sukam!
Stabdyk!
Ministro mantija kur kas puikesnė už jūsų senąją rudą, tiesa?
Prašom.
Sėskit prašom.
Turbūt esi labai protingas, kad gavai tokį paaukštinimą.
Nesiruošiau amžinai būti sekretoriumi.
Tai jau tikrai.
Ką, gi, sveikinu.
Blogas ženklas!
Iš savo vadavietės Pekine...
Pirmininkas Mao Dzedunis, triumfuodamas pasiskelbė...
nauju Kinijos Liaudies Respublikos vadovu.
Pirmininkas Mao prisiekė, kad pirmiausia Komunistų režimas...
suvienys Kinijos žemes.
Jis paskelbė, kad tolima šalis Tibetas...
yra neatsiejama Kinijos teritorijos dalis...
ir turi prisijungti prie Didžiosios respublikos.
"...ir turi prisijungti prie didžiosios respublikos.
Kinijos Liaudies Respublikai norim pranešti...
kad Tibeto vyriausybė nepripažįsta svetimo suveriniteto.
Mes esam nepriklausoma tauta.
Visi Kinijos pareigūnai bus išvaryti už Tibeto sienų.
Linkime jum geros kelionės.
Saugiai gryžkite į Kiniją.
Linkime jum geros kelionės į tėvynę.
Tegul jus lydi laimė ir šlovė.
Pažvelkim.
Tu turi labai ilgą gyvybės liniją, ilgesnę nei kiti čia esantys.
Kai mes atsisukam į šviesą, ateina diena, taip?
O kai esam šešėlyje, būna naktis.
Taigi, jei saulė kyla Lasoje...
vadinasi ji leidžiasi...
Niujorke, turbūt.
Štai kodėl nėra to paties laiko visur.
- Ar atsakiau į tavo klausimą? - Taip!
Papasakok man dar.
Ką norėtum sužinoti?
Po kelių akimirkų, pateksi į masinių informavimo priemonių pasaulį.
Ar girdėsiu žinias iš viso pasaulio?
Nežinau ar transliacija vyksta iš Tongo salų...
bet apskritai kalbant, girdėsi.
Ar klausaisi naujienu iš savo šalies?
Iš Austrijos? Ne, nelabai.
Pašviesk truputį, Ku-Dunai.
- Kodėl? Juk tai tavo namai. - Jau nebe.
Bet ten juk turi draugų, šeimą?
Keletą draugų. Neturiu šeimos.
Nejudinkit šviesos, Jūsų Šventenybe.
Kodėl? Jie mirę?
Žinai, būna ir kitokių sakinio konstrukcijų, ne vien klausimai.
Buvau vedęs, bet išsiskyriau.
Ką esi padaręs?
Nenorėjau vaiko, tad pabėgau į kalnus.
Turi vaiką?
Kurio niekad nesu matęs.
Ką gi, leisk parodysiu kaip jis veikia.
- Spausk pedalą iki galo. - Taip, pone Hareri.
Linksmų Kalėdų.
Dėkoju.
- Kokia čia ypatinga proga? - Tai Kalėdos.
O čia tau, drauge. Nagi, atidaryk.
"Radau jį parduotuvėj, Barkore.
Jis nukeliavo ilgą kelią ir galiausiai grįžo namo.
Ačiū tau už draugystę. Henrikas."
Tai neįtikėtina.
Ačiū, kad išgelbėjai man gyvybę.
...turi būti išlaisvinti nuo religinės priespaudos.
Tibetiečiai turi būti suvienyti...
- su savo broliais ir sesėmis ... - Išjunk ją.
- iš didžiosios Kinijos. - Aš atsiprašau.
Svetimžaliai valdo korumpuotą Tibeto valdžią.
Mūsų draugai tibetiečiai turi būti išlaisvinti nuo užsienio imperialistų.
Milijonai Tibeto vergų turi būti išlaisvinti.
Kiek svetimžalių yra Tibete?
Tu, Henrikas.
Tibetas bus išlaisvintas.
Jis kvietė jus, pone Hareri.
Jie naikino kaimą, kuriame aš gimiau, Taksterį.
Tai buvo siaubinga.
Tai tik sapnas, tu susapnavai košmarą ir viskas.
Bet jis buvo toks tikras. Iš kur jis atsirado?
Mano protas negali įsivaizduot tokių siaubingų dalykų.
Negaliu užmigti. Bijau, kad sapnas sugrįš.
Porelė negalinčių užmigti.
Papasakok man ką nors.
Papasakok, apie kopimą į kalną.
Taip galima ir užmigti. Tokie pasakojimai nuobodūs net man.
Tai papasakok, kas tave traukią kopti.
Kas--
Visiškas paprastumas, štai kas mane traukia.
Kai kopi, mintys tampa aiškios...
išlaisvintos nuo abejonių.
Tu susikaupi.
Ir staiga šviesa paryškėja...
garsai tampa aiškesni...
o tave užpildo...
gilus, galingas gyvybės jausmas.
Panašiai jaučiausi tik vieną kartą.
Kada?
Kai susitikau su tavim, Ku-Dunai.
Kiniečiai jau įsitvirtino šiauriniuose regionuose.
Jie iškratė kaimą, sugriovė vienuolynus...
sudegino šventus raštus ir išniekino relikvijas.
Mum pranešė, kad jie netgi nužudė keletą vienuolių --
- Kokiam kaime? - Taksteryje.
Tai Jo Šventenybės gimtasis kaimas.
Kalbėk.
Kai buvai gynybos ministras prie ankstesnio Dalai Lamos...
norėjai pertvarkyti armiją.
Ar gali tai padaryti dabar?
Liaudies Išlaisvinimo Armija turi milijoną karių.
Mes turim 8,000 vyrų, 50 artilerijos pabūklų....
ir keletą šimtų mortyrų bei automatų.
Užduotis beviltiška.
Atsisakai paskyrimo?
Ne. Garbingai priimu.
Judu ponai išmanote apie karus.
Kokius ginklus rekomenduojate?
Kiniečiai juda link mūsų šiaurinės sienos.
Kur Jo Šventenybė?
Britiško karūnavimo grožis.
Daugiau niekur pasalulyje nėra nieko nuostabesnio.
Tik kartą ar du per gyvenimą galima sulaukti tokios dienos...
kai žinome, kad matome kuriamą istoriją...
kai žinome, kad kartų kartos atsigreš i šią dieną...
nes Gegužės 12, 1937m bus viena iš tokių dienų,
apie kurią vaikai mokykloje mokinsis ir po 1000 metų.
Ar manai, kad kadanors žmonės žiūrės į Tibetą kino ekrane...
ir galvos, kas mum nutiko?
Nežinau.
Negi neturi visų atsakymų?
Deja.
Tame pat lauke, kur tibetiečiai susirinkdavo i piknikus...
žemė buvo išlyginta, nes ant jos pastatė nusileidimo juostą...
kad nusileistų lėktuvas su trim Kinijos generolais.
Šalimais Tibeto armija atlikinėjo pratybas.
Kai kurie kariai dėvėjo senovinius šarvus.
Jie atsinešė murkietas ir ietis.
Taikios tautos spektaklis, beprasmiškas bandymas kariauti.
Karo baimė ant mano draugų veidų...
palietė ir mano sielos gelmes.
Mano šalies agresijos atgarsiai...
noras pavergti silpnesnius žmones...
neduoda ramybės mano sąžinei.
Mane purto vien prisiminus, kuo kadaise pats tikėjau...
kaip buvau ne ką geresnis...
už tuos netolerantiškus kiniečius.
Tibetiečiai sako, kad priešas yra geriausias mokytojas...
nes tik priešas išmokina kantrybės ir gailesčio.
Jie tvirtai tiki, kad jų religijos galia...
apsaugos juos nuo kiniečių.
Ruošiantis generolų vizitui...
atliekamos šventos ceremonijos visoje Lasoje.
Iš sviesto atsargiai nulipdomos dievybių skulptūros.
Kai saulė jas ištirpdo, jos primena, kad niekas netrunka amžinai.
Kylanti kabineto žvaigždė, Ministras Navangas Džigme...
pats pasiūlė, kad reikia pasveikinti Kinijos generolus...
ir atvesti juos į Lasą.
Kiniečiai nenusipelnė tokios garbės, kad jų vėliava būtų pakelta.
Kai neturi jėgų kovot, turi apkabint savo priešą.
Kai abi rankos apjuos tave, jis negalės į atsukti ginklo.
Politikoje garbė neegzistuoja, mano drauge.
Istorija kartojasi, netgi rojuje.
Generole, mes turėsime audiencija su Jo--
Generole, vienuoliai šia mandalą darė iš smėlio daugybę dienų.
Tai šviesos ir taikos simbolis.
Generole !
Mes nesėdesim žemiau už jį.
Bet generole, toks mūsų paprotys.
Aš galiu atsisėst apačioje.
Jūsų Šventenybe, tai generolas Čang Džing Vu...
Generolas Tan Gua, Generolas Tan Gua San.
Jie nori audiencijos pas jus.
Linkiu jum laimės ir gerovės.
Jie žada regioninę autonomija ir religinę laisvę...
jei Tibetas sutinka, kad Kinija taptų politiniu šeimininku.
Iki mano pilnametystes, regentas yra politinis Tibeto lyderis.
Jum reikėjo prašyti audiencijos pas jį...
kad aptartumėt šiuos svarbius reikalus.
Aš turiu ribotą patirtį šioje srityje.
Esu viso labo Budistų vienuolis.
Viskas ką žinau, tai šventi raštai ir Dievo Budos žodžiai.
O jis pasakė, "Visi gyvūnai bijo pavojų ir mirties.
Visi trokšta gyventi.
Kai žmogus tai supranta, jis nežudo ir neverčia žudyti.
Jūs turite suprasti.
Šie žodžiai išrėžti kiekvieno tibetiečio širdyje.
Štai kodėl mes esam taikūs žmonės ir atmetam prievartą iš principo.
Meldžiu, kad pamatytumėt, jog tai mūsų stiprybė...
o ne silpnybė.
Dėkoju už jūsų apsilankymą.
Pasiūlymas Nušviestiesiems.
Religija yra nuodas.
Kinija atakavo Tibeto pasienį prie Den-Go.
"Šiandien auštant, 84 tūkst. karių iš 1-os ir 2-os lauko divizijų...
vadovaujami generolo Chang Jing Vu...
atakavo Tibeto pasienį netoli Den-Go.
Tibeto armija tiki, kad neišvengiamai bus užpultas Šamdo.
Navangas Džigme, mūsų naujas gubernatorius...
ruošia karius išsiuntimui link Kinijos pajėgų...
tam, kad juos sustabdytų."
Kaip žinote, Šamdo yra vartai į Tibetą.
Jei Šamdo neatsilaikys, Tibetas bus užkariautas.
Jei to nežinočiau, manęs nebūtų paskyrę gubernatorium.
Sprantat, mūsų kariai psiryže kovot iki kris paskutinis vyras.
Verčiau jie mirtų, nei pasiduotų.
Būk tikras, jie nepasiduos tol, kol aš esu čia, Šamdo.
Nusiūskit žinią į Lasą. Mikliai.
Mes prašom leidimo pasiduoti.
- Bet mes juk nepasiduosim -- - Aš įsakau, "Siūskit žinią į Lasą"
Prašymas pasiduoti. Mikliai.
Pralaimėjom karą per 11 dienų, Henrikai.
Pasidavimas yra mūsų mirties nuosprendis.
Ir, deja, mūsų draugas avangas Džigmė paskelbė jį.
Jis apleido Šamdo, o tada sunaikino amunicijos sandėlius.
Be ginklų ir amunicijos...
nėra vilties, kad kariai norės kovoti.
Mūsų partizanai galėjo saugoti kalnų perėjas daug mėnesių...
o gal netgi metų.
Būtume išlošę laiko paprašyti pagalbos iš kitų tautų.
Dabar viskas prarasta.
Jie prasiveržė pro vartus.
Sveikas, drauge.
Mes padarėme tai, kas geriausia mūsų šaliai...
Tibetui.
Pakeliui į Lasą turbūt pamatyčiau tibetiečius su tikiais švarkais.
"Kiniečių kariai. Nuostabu.
Duokit maisto, drabužių, pinigus. Nuostabu."
Keista, kad kažkas tokio nekalto kaip švarkas...
gali simbolizuot toki didžiulį melą.
Praleidęs tek metų Tibete, jūs vis dar nesuprantat jo papročių.
Grąžinti dovaną yra neatleistina.
Žmogus, išdavęs savo kultūrą, neturėtų aiškinti apie jos papročius.
Buvo laikai, kai būčiau troškęs tavo mirties...
bet dabar tavo gėda bus tavo kančia.
O tavo kančia bus tavo gyvenimas.
Linkiu, kad jis būtų ilgas.
Meldžiamės, kad Jo Šventenybė, Dalai Lama...
įgautų pakankamai jėgų suvienyti savo žmones.
Kukliai prašome Tibeto valdžios patenkinti mūsų prašymą...
ir suteikti Dalai Lamai politinę valdžią.
Visa jūsų pilis panikuoja.
Pasislėpiau nuo pasaulio vienai dienai.
Sunku būti stikliniame name, ar ne?
Tai Mėnulio Šviesa...
autorius Debiusi.
Ką dar žinai apie šią dainą?
Jį, jį ir jį.
Tikiuosi gavote pakvietimą į žengimo į sostą ceremoniją?
Taip. Dėkoju.
- Ji kitą savaitę. - Ačiū.
Ar aš atrodau kaip kiaušingalvis?
Ne, jie tinka tau.
Mes tibetiečiai turime tokį posakį...
"Jei problemą galima išspręsti, nėra prasmės dėl jos jaudintis.
Jei jos negalima išspręsti, jaudinimasis nepadės."
Taigi, nustok jaudintis.
Turi palikti Tibetą. Tavo gyvybė pavojuje.
Atleisk už mano prielaidas, bet aš jau pasiruošiau saugiai tave išgabenti.
Turėtume dingti po įžengimo į sostą. Kinai to nesitikės--
Kaip ar galiu padėti žmonėm jei pabėgsiu nuo jų? Koks vadovas bučiau?
Turiu pasilikti čia.
Tarnauti kitiems, tai mano kelias į laisvę.
- Tada pasiliksiu ir aš. - Kodėl?
Nes Tu esi mano kelias į laisvę.
Buda paskė. "Išganymas neateis vien žiūrint į mane.
Jam reikia daug pastangų ir praktikos.
Taigi, sunkiai dirbk ir stropiai siek savo išganymo."
Aš nesu tavo sūnus...
ir niekad negalvojau, apie tave kaip tėvą.
Elgeisi pernelyg neoficialiai su manim.
Ar tu galvoji apie jį?
Ką tu galvoji apie jį?
Tai nėra sąmoningas galvojimas.
Tiesiog mintimis buvau ten.
Kai atkeliavau Į Tibetą, jis buvo su manim.
Kai atėjau į Lasą, jis buvo su manim.
Kai sėdžiu šalia tavęs, jis...
čia, su manim.
Negaliu suprast, kaip įsivaizdavau pasaulį be jo.
Tada turėtum grįžti namo ir būti jo tėvas.
Žinau.
Baigei savo darbą pas mane.
Bet turėtum likti iki žengimo į sostą ceremonijos.
Noriu, kad pamatytum tą dirbtinį iškilmingumą ir šlovę.
Man būtų malonu, mano drauge.
Tibeto vyriausybė kreipiasi...
į Jūsų Šviesybę, keturioliktąjį Dalai Lamą...
su prašymų valdyti mūsų žmones...
ir būtų dvasiniu ir laikinu Tibeto vadovu.
Kukliai priimu jūsų maldavimus ir troškimus.
Sviesto arbata. Niekad jos nemėgau.
- Ne ne, man pakanka - Taip, bet mese turim sekti papročiu.
Arbatos puodelis pripildomas arbatos, kai išeliauja mylimas žmogus.
Jis lieka nepaliestas ir laukia jo sugrįžtant.
Tegul visi keliautojai randa laime, kur benukeliautų.
Ir be jokių pastangų pasiekia savo tikslą.
Tegu saugiai grįžta į savo uostą...
ir džiaugsmingai sutinka savo artimuosius.
Pone Hareri...
nuo jo Šventenybės.
- Sveikas Horstai. - Sveikas Henrikai.
Rolfai, ateik susipažinsi su juo.
Ne, aš nenoriu.
Ar galiu aš?
Rolfai, neskubėk.
Tau puikiai sekas, sūnau.
Puikiai.
Kinams okupavus Tibetą metu mirė 1 milijonas tibetiečių
Buvo sugriauta 6000 vienuolynų.
1959m Dalai Lama turėjo pabėgti į Indiją. Jis vis dar gyvas ir bando išgauti...
taikos susitarimą su Kinija. 1989m jis gavo Nobelio Taikos Premiją.
Henrikas Hareris ir Dalai Lama išliko draugais iki šių dienų.
Vertė 7 Kulverstukai iš Kauno (cheburazhka@gmail.com)
(_)(o.o)(_)
:)